Vuosisadan Lapset
Me synnyimme maailmaan joka oli raunioina.
Sodat olivat loppuneet,
jättämättä kunniaa tai ihanteita joiden vuoksi kuolla.
Epätoivo oli uskontomme
ja ylenkatse ainoa intohimomme.
Naiset pukeutuivat valkoisiin kuten morsiamet,
kun taas me, nuoret miehet,
pukeuduimme mustiin kuin orvot,
ja katsoimme heitä tyhjin sydämin herja huulillamme.
<Minä elin tässä erämaassa, kietoutuneena itsekkyyteeni.
kunnes, yhtäkkiä,
eräänä päivänä, tapasin hänet.
Odottakaa minua, Luojan tähden!
Mikä hätänä? Voisit edes kertoa.
- Se on vain romaani. - Ei, tunnustus!
Mikä tarkoittaa totuuden kertomista!
Olenko todella kuin tuo ummehtunut nainen?
Ei kukaan tunnista itseään kirjoista.
Lukijat tunnistavat. Usko minua, Buloz!
Voi hyvän tähden...George!
Sen jalka on parempi.
- Juottakaa se. - Kyllä, madam.
Boucoiran!
Äiti!
Kurpitsat ovat kypsiä. Aika tehdä hilloa.
Menkäämme keittiöpuutarhaan!
George!
Jos et pidä tästä tulkinnasta, mikset kirjoita omaasi?
Ehkä kirjoitankin, eräänä päivänä.
Mutta sinä et tule sitä julkaisemaan. Hyvästi Buloz.
Ehdit keskipäivän vaunuun La Chatrella.
USEITA VUOSIA AIEMMIN - KESÄKUU 1832
Äiti...
Mitä sinä teet siellä alhaalla?
He ovat niin kovaäänisiä. En voi nukkua.
Mene sänkyyn. Tulen aivan pian. Mene nyt.
Sanon heille että hiljentävät hiukan. Käy nukkumaan nyt. On jo myöhä.
Isäkö huutaa?
- He puhuvat politiikkaa. - Onko hän taas humalassa?
Ei, tiedäthän kuinka hän pitää juomisesta.
Kuule nyt. On ollut pitkä päivä ja sinun täytyy käydä nukkumaan.
Ei, jätä se.
Menemmekö Pariisiin jonain päivänä?
Miksi?
Päästäksemme eroon hänen huudostaan. Sinä sanoit että menisimme.
En tiedä.
PARIISI, MUUTAMAA PÄIVÄÄ MYÖHEMMIN...
Tule jo!
pysy tässä! Älä liiku! Pidä lujaa kiinni! Älä hukkaa laukkua.
Solange!
Kirjani!
Maurice!
Äiti!
Päästä minut!
Sinun täytyy päästää minut sisään!
- pahoittelen, ei tuossa asussa. - Aurore!
- Sinulla ei ole hattua! - Hukkasin sen!
Minulle kerrottiin että olet täällä.
Mistä tulet?
Chateauroux'sta. Etkö saanut kirjettäni?
Mutta olen jättänyt mieheni.
Emmekö voisi edes istua?
Tätä tietä.
- Onko hän loukkaantunut? - Ei.
Antakaa vähän hajusuolaa.
Ei ole tapaistani pyörtyä nyt,
mutta anna lapsille sokerivettä.
Voitte saada koleran! Tuokaa teetä!
Eivätkö ihmiset tiedä mitä tapahtuu?
Boulevard St. Martinilla on verilöyly.
Minä asun sen lähellä!
Minun on mentävä. Sinä tarvitset ystäviä Pariisissa.
Olen kotona useimpina iltapäivinä.
Olen Marie Dorval. Olen näyttelijätär.
Olen pahoillani... Latouche, Le Figaron julkaisija.
Baroness Dudevant. Me kirjoitimme Rose ja Blance'n yhdessä.
Olette Jules Sand?
Kyllä. No, se olimme me.
En käytä vihkimänimeäni, niinpä Sandeau antoi minulle puolet omastaan.
Aurore Sand, sitten...
Haluan miehen nimen. Kukaan ei kuuntele naisia.
Naiset kuuntelevat. Se on teille hyödyksi.
Minä olen kirjailija, en kirjoittava nainen.
Haluaisin kutsua itseäni nimellä George.
George ilman "s"ää
George!
Sikari?
Se ei levitä pyrstöään. Kääntykää.
näyttäkää hänelle pyrstösulkanne.
Pankaa siihen eloa!
Riikinkukon kutsu on kuin rakastajan voihketta!
No, Musset? Eikö maatilani innoita sinua?
Pankaa ne häkkiin, ja hän noukkii heidät.
Sinä voit lopettaa nyt.
- Mikä hätänä? - Ei se koske sinua.
He ärsyttävät minua.
Vaihtakaamme saalista.
Kuinka olisi näyttelijätär? hän on Sapphon saalis.
- Onko hän? - Lyön vetoa 1.000 frangia.
Kiinni veti.
Näetkö tuon naisen tuolla? Haluan että viettelet hänet.
- Sehän on Marie Dorval. - entä sitten?
Tahdon nähdä hänen kätensä jalkovälissäsi.
Mene jo, minä katson. Ei vilppiä.
Mikä hätänä?
Minua pelottaa.
Kuka?
Musset.
Varjele! Hän on karkea ja ilkeä.
Kenelle?
Naisille tietysti.
Toisin kuin me, miehet ovat haavoittuvia rakastajia.
He tökkivät vanhoja haavoja.
Tule nyt, Marie, sinulta vie koko yön.
On hullua kuinka kokemus kovettaa miehet.
mutta pehmittää naiset.
Siinä sinä olet!
Tiesin sen.
Huolitko likaiset rahani?
Likaiset? Sinä et edes tiedä sanan tarkoitusta.
Ja nyt, tärkeämpiin asioihin!
Luulitko etten nähnyt piirustustasi?
Näytä minulle!
Ei. Se ei ole kovin hyvä.
Älä leikittele himoilla, Musset. Se on vaarallista leikkiä.
Tule kanssani.
Tiedätkö, teidän kahden piirtäminen on onnistunut saamaan minut...
- Etkö halua liittyä seuraamme? - Ei kiitos, ei tänään.
Anteeksi, Herra.
Musset!
Isäsi on hyvin sairas. Se on koleraa.
Älä mene sinne. Alfred!
Alfred!
Täällä ei ole ketään.
Missä hän on? Haluan nähdä hänet.
Et ollut läsnä edes kun oma isäsi kuoli.
VUOTTA MYÖHEMMIN...
Sileät hihat ovat parhaat.
Tekikö Palmyre tämän?
-Haluatteko vyötärön kireämmälle? - Näytän savupiipulta.
Minä käytin myös housuja kun olin leiriläinen.
Haluan tuntea oloni mukavaksi, ja housut jalassa olen huomaamaton.
Kun tulen tapaamaan sinua teatteriin, en tarvitse saattajaa.
Haen jakun.
Minulla ei ole varaa puhdistuttaa vaatteitani joka päivä.
Nyt ei heillä tule olemaan epäilyksiä meidän suhteemme.
Minä en siitä välitä.
Sinä olet parasta mitä minulle on Pariisissa tapahtunut.
- Solange, mitä sinä teet? - Leikin vain.
“Avioliitossa,
“on nainen orjuutettu. Hänellä ei ole oikeuksia.
“hän ei saa ajatella itseään,
“ei saa omistaa omaisuutta
“eikä tuntea eroottista nautintoa."
Hiljaa!
“On helpompaa syyttää naista kylmyydestä
“kuin yrittää antaa hänelle nautintoa.
“Nykyaikaisen miehen ihannevaimo on huora.
“Rehellisellä naisella ei ole muuta vaihtoehtoa kuin luovuttaa tai tehdä itsemurha."
Tämä on häväistystä!
Marie! Olet lähdössä?
Kyllä, tarvitsen ilmaa. Sanoinhan että se oli erehdys.
Totuuden kertominen?
muutamia kirjoitettuja sanoja ei pitäisi koskaan sanoa ääneen.
Oliko se Buloz'n ajatus?
Oliko se sinun mielestäsi väärin?
Ei hän ymmärrä. Ei kukaan tule ymmärtämään.
Tärkeintä on se että todelliset ystäväsi ihailevat rohkeuttasi.
Beuve, Pinson on lähdössä. Ota hänen mielipiteensä.
Teidän nimenne on jokaisen huulilla. Kirjanne menee kuin kuumille kiville.
Kuulostatte leipurilta.
Tulkaa! Romantiikka on hänen työvälineensä.
Tiedän sen. Hän kiipesi muinoin barrikaadeille, mutta...
- Anna minulle sikari. - Julkisella paikalla?
Mikä julkinen paikka? Kaikkihan ovat lähdössä.
- Mitä kerron Buloz'lle? - Se joutaa vessanpyttyyn.
Hän lähettää sinulle sarjan näytevedoksia.
Joilla voin kiillottaa kenkäni!
Sen sijaan että nuolisin muiden kengät.
Musset, minulla ei ollut aavistustakaan että tulisit. Kukaan ei kertonut minulle.
Beuve, kuinka voit?
Mitä, sehän on Marie Dorval.
Alfred, missä olet ollut?
Kävin pelaamassa. Tarvitsen 200 frangia lainaksi.
- Lasket leikkiä. - En ollenkaan.
no, onko lukeminen päättynyt?
Capo de Feuillide, kriitikko, “Revue de Paris”.
Lukemistanne tullaan käsittelemään palstallani.
Kiitos, herra.
Ei teidän tarvitse minua kiittää. Minä tulen ryöpyttämään teitä.
Voitte pukeutua kuin mies, mutta mielestäni te olette vähemmän kuin nainen.
Te omaatte juuri tarpeeksi lauseoppia saadaksenne kehnot ajatuksenne julki.
Älkää pelätkö. Se tulee myymään.
Punnissa! Kuten lannoite!
Minä luotan häneen.
Juo tämä. Älä itke. Ei heidän edessään.
Miksi minä itkisin?
En tiedä. Typeryys itkettää minua.
Ei tuo ollut typeryyttä. Se oli vihaa.
Kriitikon vihaa. Mitä siitä? Kolmen pennin rivin vihaa.
Tiedätkö mitä?
Tuo typerys sai minut haluamaan lukea kirjasi.
Olen käynyt tämänkin läpi.
Kolme vuotta sitten minulla oli näytelmä teatterissa.
Kaiken lisäksi Odeonissa.
Halusin tappaa jokaisen heistä.
Kriitikot, yleisön, näyttelijät ja lisäksi itseni, rangaistukseksi.
Miksi ihmeessä? Ikävystytitkö heitä?
Yritin olla heille mieliksi. Se oli paljon pahempaa.
- Vihaatko yleisöä? - En ollenkaan.
Ymmärsin silloin etten ollut kirjoittanut heille.
Sinä ja minä tiedämme että kirjoittamisen ilo on teloituksessa.
Jotain kamalaa on tapahtumassa.
Uskallan tuskin kertoa sinulle.
Haluan suudella sinua tässä ja nyt.
Älä pelkää, en tee sitä.
Tiedän että se on mahdotonta.
Minulla on jano.
Älä liiku.
Mikä on tämä tarina Fiascosta ja Merimee'stä?
Mitä?
Dorval kertoo jokaiselle joka tahtoo kuulla.
- Laskette leikkiä. - Hän on tuolla.
Mitä sinä teet?
Kerrot kaikille salaisuuteni?
Yritin selittää luonnettasi,
että et ole koskaan tuntenut nautintoa.
Joka tapauksessa, nyt sinulla ei ole salaisuuksia. Sitähän sinä halusit.
Ainakin 30 miestä on valmiina ottamaan haasteen vastaan.
Mutta siitä tulee silti Fiasco.
Sinä pakotat itsesi.
Ja sinä pakotat muita.
Sinä petkutat heitä. Se on hyvin epämiellyttävää.
Hän lähti juuri, luulen.
Tässä.
Et ehtinyt tavata häntä. Toisissa juhlissa, toisissa piireissä...
- Ilta on hänelle vielä nuori. - George!
- Minulla oli riita Marien kanssa. - Arvostelijat ovat sodassa.
Se siitä. Keskustelu on käynnissä.
He ovat täällä!
Se on kuin arkku.
Ei, se on kylpyamme.
- Onko se raskas? - Tietysti on.
Miksi he pesevät sinut?
Muotokuvaa varten.
Mr. Delacroix maalaa taistevia sotilaita...
Alastomia sotilaita?
Kylvetä minut, Planche.
Ei, se oli huono ajatus.
Tulkaa nyt! Rohkeutta, Herra Planche!
- Minä maksan vedestä. - Olkaa urhea!
- Päivää. Mikä on nimesi? - Maurice.
Onko äitisi sisällä?
Autsh, en ole hummeri!
vähän kylmää vettä? Beuve, ole kiltti ja sulje ovi.
Te olette minulle kuolemaksi.
Meillä on vieras.
- Musset! - Minun olisi pitänyt lunastaa pääsymaksu.
Anteeksi...
Älä huoli. Täällä on aina avoimet ovet.
- Te kaikki tunnette Alfred de Musset. - Tottakai.
Suostuin tähän alennukseen sillä ehdolla että Madame Sand kuuraa selkäni.
Nyt minä vilustun. Sulkekaa ovi.
Olen juuri lopettanut kirjasi.
Pelkäsin etten olisi pitänyt siitä.
Olet ihan Marat'n näköinen.
Musset, etkö haluaisi jakaa kylpyäni?
Valitsin väärän päivän.
Musset kylpyammeeseen!
Tule nyt. Minä teen sinulle tilaa.
Annan hänen ottaa vuoroni. Tässä, Planche.
Nauti siitä.
Tulen toisena päivnä.
Oletko nähnyt Bocage'n Louis XI'n?
Kuulin että näytelmä on kamala.
Minulla on aitio täksi illaksi.
- Oletko vihainen? - Ei se ole sinun vikasi.
Näyttelijät pilaavat näytelmät.
Eivät näyttelijättäret?
Ei, he pilaavat oman elämänsä.
- Kuka siellä? - Dudevant.
Sanon siinä tapauksessa hyvää yötä-
Ole hyvä ja tule ylös. Minulla on sinulle jotain.
- Onko sinulla viisi minuuttia? - Totta kai.
Kirottu poika!
Herätät Boucoiranin.
Onko se koira?
Oletko vielä ylhäällä?
Valmistauduin huomisille luennoille.
Mitä minä tekisin ilman sinua?
- Äiti! - Eikö hän ole unessa?
- Minä menen. - Ei, kaikki on hyvin.
Millainen oli näytelmä?
Tusina teurastajan lapsia hovipojan asussa yritti kolmen näytöksen ajan tappaa toisiaan.
Romanttinen draama on kuollut. Se saavutti täydellisyytensä liian pian.
Hugo ja Dumas ovat hemmotelleet yleisöt.
Sellaista vale-renesanssia!
Olette turmeltuneet!
He ovat tämän vuosisadan suurimmat kirjailijat.
Tämä vuosisata on tuskin alkanut.
- Minun on lähdettävä... - Ei, odota...
Tuo on ainoa kopiomme.
Maurice haluaa lasin vettä.
Hänellä oli painajainen.
Hyvä, se tekee hänestä kirjailijan.
Tässä...haluaisin mielipiteesi.
Ei historiallinen draama, toivon.
Kyllä, mutta koska vihaat sitä lajia, tulet olemaan armoton.
“Salaliitto vuonna 1 537” Suuni vettyy jo.
Hyvää yötä sitten.
Haluatko kynttilän?
Ei tarvitse. Olen kuin kissa.
Elän öisin. Voin nähdä pimeässä!
- Putositko jaloillesi? - Kyllä, älä huolehdi.
- Mikä hätänä? - Näytelmä!
Luin sen yhdeltä istumalta.
Pääsin juuri loppuun. Se on uskomaton!
Madalla ääntäsi.
Tiedätkö mitä sinulla tässä on?
- Lorenzosi on Hamlet! - Ei niin kovaa.
Italialainen Hamlet! Mutta Hamlet kuitenkin.
- Mitä nyt? - Nukkuuko Boucoiran täällä?
Kyllä. Miksi?
- Olen herättänyt sinut... - Ei, tein töitä.
- Haluaisitko vähän kahvia? - Kyllä, kiitos.
Mistä sinä löysit tämän tarinan?
Varchin aikakirjoista. En sepittänyt mitään.
Vuonna 1 537, tuli Firenzen hallitseva tyranni
murhatuksi serkkunsa Lorenzo de Medicin ansiosta.
Se on totta.
Se on tositarina.
Pidän tyypistä, varsinkin hänen pimeästä puolestaan.
Laitan hänet kuolemaan kuin koiran lopussa. Se on mitä hän haluaa.
- Ei, hän haluaa vapautta. - Vapautta, sanoit?
ihmiset haaveilevat vapaudesta, mutta ei kukaan todella sitä tahdo.
Vapaus on kauhistuttava.
Sorto on niin paljon mukavampaa.
Istu alas.
Näen että olen järkyttänyt tasavaltalaista omaatuntoasi.
Tasavaltalainen omatuntoni on nähnyt pahempaakin.
Olin paronitar kymmenen vuotta.
Ei, olet väärässä.
Sorto avioliitossa on kaukana mukavuudesta.
Tämä paikka on niin rauhallinen ilman sinun boheemijoukkoasi.
Mitä me teemme Lorenzon kanssa?
Tapamme hänet.
Se on ainoa mahdollinen loppu.
joten meidän on tehtävä loppu.
Ei, meidän täytyy tehdä koko näytelmä uudestaan.
“Lorenzaccio saapuu, näyttäen raskasmieliseltä.
“Herttua, matalalla äänellä:
“Katsokaa häntä, hukkuneena hurjastelun kuumeeseen.
“Katsokaa, hän häpeää vanhempiaan, äitinsä itkee"
“Katsokaa tuota hidaskäyntiä joka on seuraus orgioista."
“Katsokaa...
“hidaskäyntiä...
“seurauksia...
“orgioista."
“Hän häpeää vanhempiaan,
“äitinsä itkee ja Florence sanoo:
“Täällä on se paha Lorenzaccio,
“vakooja, petturi..."
Oletko sinä koskaan pettänyt ketään?
Kenties.
Nautitko siitä?
Toivon mukaan en!
Sitten on sydämesi liian puhdas ymmärtääksesi Lorenzoa.
Hänelle, pettäminen on yhtä jännittävää kuin rakkaus.
Hänen nautintonsa on siinä kun hän näkee uhrinsa tajuavan totuuden.
Luulen että olet oikeassa.
En voi alkaa ymmärtää turmelusta.
Minusta on vaikea uskoa että se on olemassa.
Opin tämän ensimmäiseltä naiselta jota rakastin.
Hän vietteli minut tarkoituksenaan pettää minut myöhemin.
Tunnen Lorenzon ja jokaisen nurkan hänen mielessään.
Voisin tehdä kaiken kuten hän.
Voisitko tappaa serkkusi?
Minä melkein tapoin veljeni
metsästysonnettomuudessa.
Sinun sankarisi on juuri kuin minä.
Kuinka sinä teit sen?
Kuvittelin vain pahinta.
Ja sinä tulit esiin.
Äiti! Maurice työnsi minut lammikkoon!
Sinä et pudonnut.
Valehtelija! En minä työntänyt häntä!
Mitä sinä teet? Tule ulos.
Älä herätä heitä, he ovat unessa. Tule mukaan.
Mitä tapahtui?
He ovat tehneet töitä.
Yllätetään heidät.
Kuinka myöhään he työskentelivät?
Koko yön.
Teemme heille omenapiirakan.
Turvallista matkaa.
Kolme kuukautta ei ole pitkä aika.
Ajattelen sinua joka yö. Niinkö?
Kyllä, minä ajattelen sinua. Mene siitä.
Siellä on kanaa ja vähän päärynäjuomaa korissa.
Tule tänne, rakkaani.
Halaa minua lujasti.
Vie rakkauteni kaikille. Mene nyt jo.
Voimmeko mennä eläintarhaan taas?
Kyllä, näemme apinat ensi kerralla.
Hän on oikeassa. He tulevat pian takaisin.
Eivät tule. Heidän isänsä lähettää heidät sisäoppilaitokseen.
- He oppivat enemmän sinun kanssasi. - Minulla ei ole vaihtoehtoja.
Etkö halua nähdä Roomaa?
Firenzeä?
Koskettaa marmoria, nähdä palatsit?
Yöperhosella on hyvä elämä.
- Vain muutama päivä tanssien... - Liekeissä, tarkoitat!
Oli oikein että paloivat.
Elämä on liian lyhyt ollakseen vähäpätöistä.
Ei, emme saa.
En voi rakastaa sinua siten.
Sydämessäni on paikka, mutta vain todelliselle ystävyydelle.
Jos haluat sitä, se on sinun.
Mikä hätänä?
Nielaisin yöperhosen.
Äiti, tiesitkö Alfred tekee mestarityötä?
Niinkö?
Hermine, et ole syönyt mitään.
Jätä hänen lautasensa, ole hyvä.
Uusi runo?
Ei, tulet tyytyväiseksi. Se on näytelmä.
Koskee aikaa, kaiken lisäksi.
Tiesin ettei epäonni nujertaisi sinua. Tästä tulee menestys.
Kyllä, koska olen päässyt siitä mikä tekee näytelmästä epäonnistuneen:
yleisö ja näyttelijät.
Sitä tulee vain lukea, eikä koskaan esittää.
Kutsun sitä: "nojatuoli teatteriksi."
Näytelmä ilman esityksiä?
Mikä on aihe?
Se koskee salaliittoa Firenzessä, Medicien aikana.
Muuten, minun pitää kertoa sinulle matkasta jonka aion tehdä.
Minun on saatava koskea marmoria.
nähdä palatsit.
Lähden Italiaan.
Suunnitteletko lähteväsi yksin?
Mitään ei ole vielä päätetty.
Ennen kuin Madame Sand päättää.
- Mihin sinä menet? - Aion lähteä tästä talosta!
Istu, ole hyvä!
Hermine, jätä meidät.
Eikö minun olisi pitänyt mainita siitä?
- Onko se salaisuus? - Haluatko puhua perhesalaisuuksista?
Me puhuimme tästä päivästä.
Sinä et tuhlaa elämääsi vanhan naisen kanssa jolla on aviomies jossain!
Hän on vapauttanut hänet jälleen!
Niin he kaikki sanovat!
En anna sinun lähteä. Minä kiellän sinua.
Ei sen naisen kanssa!
Tulet kiittämään meitä jonain päivänä.
Olet poissa tolaltasi!
- Minä rukoilen sinua, Alfred! - Pois tieltäni!
Älä mene. Minä pelkään sinua.
Sinä pelkäät itseäsi.
Alfred on lähdössä!
Sinä et ymmärrä. Minä olen rakastunut.
Sinä voit arvostaa häntä, mutta olet kykenemätön rakastamaan.
Ja sinä tuhoat heidät jotka rakastavat sinua.
Mitä tapahtui?
Voitko majoittaa minut?
Tule sisään.
Oletko hukannut avaimesi?
Niin sanoakseni.
Voit ottaa sohvan.
Vähän aikaisemmin olisin voinut peruuttaa tapaamisen.
Olen menossa Girardinsille. Haluatko tulla?
Ei kiitos. Minulla on ollut kylliksi teatteria yhdelle päivälle.
- Kaapissa on lakanoita. - Täydellistä.
Se on liian ikävä, eikö olekin?
- Väri ehkä? - Kangas, kenties?
Se on taftia.
Tai hartiahuivi...
Ei, se on puku.
Onko tämä viimeisintä Byronin käännöstä?
Buloz lähetti sen tänä iltapäivänä. Ota se jos haluat.
Oletko kertonut äidillesi matkasuunnitelmistamme?
Olemme pudonneet pois.
Ei ole hyvä pudota pois äitinsä kanssa.
Juuri sitä minä sanon.
Ah, ei vertailua! Anna minä.
- Mikä se on? - Fragonardin "Girl with a Ribbon."
Ensimmäinen nainen joka jakaa huoneeni.
Hänen täytyy tietää asioista.
Siinä.
Voisitko laittaa minut?
Oletko varma ettet tule?
Vihaan jättää sinua.
Älä huolehdi. Hajuvetesi pitää minulle seuraa.
Se leijailee huoneissa kun olet mennyt. Mitä se on, Patchoulia?
Oletko aseistautunut?
Pariisi on vaarallinen kaupunki.
Haluaisin tavata sinut metsässä.
Toisaalta...
Mene, ennenkuin on myöhäistä.
Vaunusi on täällä.
Maksa se ja lähetä pois!
Odota.
Sinä näyttelet intohimoa muttet tunne mitään.
Tiedän ettei miesten ole tarkoitus sanoa tuollaista.
Mutta "Lelian" kirjoittajalle...
Nauti tästä hetkestä kanssani...
Jokaisena päivänä, ajattelen kehoasi... sen kaikkia liikkeitä...
Jokaista valon varjoa, kuvittelen sen varjoja...
sen piilotettuja saloja.
Mitkä taidot! Kasvoitko sirkuksessa?
Ehdottomasti! Tein "kuoleman sukelluksen" viiden vanhana.
Nuo sanat jotka vannoin etten sanoisi...
pitäisikö minun lausua niitä, älä usko minua.
Tule tänne.
Vihaan korkeita paikkoja.
- hyppäämmekö? - En usko sinua.
Emme koskaan elä toista tällaista hetkeä.
Oletko valmis?
teemmekö sen?
näethän millainen olen?
Haluan antaa sinulle niin paljon
ja parasta mitä voin tarjota on kuolla kanssani.
Häviä kun sinulla vielä on mahdollisuus.
Se on myöhäistä.
Baroness Dudevant Madame de Mussetille.
Odota.
Olen tätä matkaa vastaan.
Siksi varmaan olet täällä.
Ei se ole päähänpisto. Hän on syvästi innoittunut Italiasta.
Poikani pitää minut ajan tasalla työnsä suhteen.
Mutta miksei hän odota kevääseen?
Hänen mielensä on uudessa vuodessa.
Tuo hänet takaisin minulle. Pyydän vain sitä.
Älkää huolestuko, Madame.
Rakastan häntä...rakastan häntä kuin...
Kuten äiti?
Odota.
2,000 frangia hänen matkaansa.
Minä antaisin sen mieluummin sinulle.
Älä kiitä minua.
Otatko koko kirjastosi mukaan?
Pidä avain. Ehkä tahdot tulla takaisin joku päivä.
Luulisi että olen menossa Uuteen Maailmaan!
Jään tänne.
Olen täällä kun palaat,
ehkä vähän enemmän pölyyntyneenä, kuin vanha keittiökulho...
Tule nyt. Pidä huoli itsestäsi.
Partasi raapii!
Anna anteeksi että pysyn täällä. Se tuntuisi kuin hautajaissaatossa.
Mitä tarkoitat?
Tai vihkisaatossa, jos niin tahdot.
surullisemmalta vain.
Kuin kala joka nai kaniinin.
- Oletan että minä olen Kala! - Mitä on kaikki tämä hälinä?
Melkein unohdin.
Isä olisi halunnut sinun saavan sen.
Kiitos, Paul.
Ihanaa!
Olen iloinen että tulit, Paul.
sinä siis lähdet?
Tuhat frangia sanoo että palaat eri naisena.
- Hyvin ajateltu, Tattet. - Eikö Delacroix'n pitänyt tulla?
Anteeksi.
- Minä kirjoitan. - Ole varovainen.
Hyvään alkuun!
Ystävät, en aio kirjoittaa.
Hienoa. Kiitos, Musset. Sillä tavoin meidän ei tarvitse vastata.
onko se siis Firenze vai Venezia?
Me piirrämme paljon matkalla.
- Sinä olet rakastunut. - Etkö sinä ole?
Mikä on?
En halua että sänkyluteet syövät minut.
Ne olisivat niin onnekkaita.
En voi hyvin. Minulla on kuumetta.
Minulla on tuskia.
Kadutko tätä matkaa?
En ole koskaan ollut näin onnellinen.
Minne sinä menet?
Ei nukuta. Menen kannelle.
Missä olit?
Varo papereitani!
Olet hiljainen. Etkö pidä Italiasta?
En odottanut viettäväni öitäni yksin...
sillä aikaa kun sinä olit kaupungilla ajajan kanssa.
Venezian vaunu on lähdössä. Kaikki laivaan, olkaa hyvä.
Mistä te kaksi keksitte puhuttavaa?
Hän on paikallinen. Hän opasti minua ympäri.
Mitä sinä odotat minun tekevän? Katsovat kun kirjoitat?
Jos haluat että pysyn sisällä, pakota minua.
Se ei kuulu luonteeseeni.
Se on ylpeytesi tuolla puolen.
Se mitä väkisin pidättää, kuolee.
Oletko huomannut?
Mitä? Onko hän vieläkin humalassa?
Ei, me olemme yksin.
Vihdoin yksin!
En voi enää jatkaa.
- Minä luovutan. -Minä myös...
Hyvää päivää. Saavutte Veneziaan,
Itävallan alue. Saanko nähdä passinne?
Onko tämä Venezia? Olemmeko Veneziassa?
Hänen taskunsa!
Sain sen!
Ota avain.
Tämä on meille suuri kunnia, Madame Sand.
saada teidät tänne hotelliimme Uudeksi Vuodeksi.
Luoja, tämä on vaikuttavaa. Koko Venezia odottaa sinun tapaamistasi.
En voi kovin hyvin. Voitteko lähettää vähän kuumaa vettä ja kiniiniä ylös?
Tarvitsetteko lääkärin?
Jos löydätte sellaisen.
Antakaa minun huolehtia siitä.
Noutakaa Dr. Pagello.
Minun on mentävä pitkälleni.
Voitteko lähettää laukut ylös ja maksaa kantajille?
En voi, minä...
Mikä vikana?
- Minut on ryöstetty. - Mitä?
Minun kimppuuni käytiin juuri.
Sulje se ikkuna, pyydän sinua.
Miksi olet pahalla tuulella?
Taas huonon tuulen puuska?
Kyllä, niinpä otan "puuskani" kaupunkiin.
Tietysti. Pidä hauskaa.
- Ainakin teet sen hyvin. - Olisin voinut juuri kuolla!
Sallitteko?
Minne haluat mennä?
Lähimpään kasinoon.
Luulin ettei sinulla ole rahaa.
Lyön vetoa perinnöstäni.
Anteeksi.
Olen Dr. Pagello.
Kiitos että tulitte näin pian.
Teillä on kuumetta.
Minulla voi olla myös punatauti.
Onko se vakavaa, Tohtori? pitäisikö minun jäädä?
Älkää huolehtiko. Jättäkää hänet minulle.
En ole kovin hyvä hoitaja.
Luulen että otan toisen huoneen.
Älkää purkako laukkujani, olkaa hyvä.
Tulkaa sisään.
- Kuinka potilaani voi tänään? - Luulen että olette parantaneet minut.
Olen paljon parempi.
Hyvä. Pelkäsin että se olisi pilkkukuumetta.
Todellako?
Hyvä.
Ne ovat kuvailleet sinua Gazette'ssa.
En tiennyt että olet niin kuuluisa.
- En minäkään. - George.
Suokaa anteeksi.
Mikä ihmeellinen parantuminen! Onneksi olkoon, Tohtori.
Kuinka voitte tänään?
“Andante ma non troppo.”
Mitä olette tehneet itsellenne?
- Mitä? - Katsokaa.
- Antakaa minun siivota se. - Ei jättäkää se.
Haluan muistutuksen viime yön synneistä.
Mitkä ovat uutiset? Tapahtuuko vihdoin jotain?
Saapumisemme on julkaistu Gazettessa.
Saapumisemme?
Se koskee enimmäkseen sinua.
Anna minulle.
Saako täältä oopiumia?
Tottakai.
- Unettomuuteen? - Ei.
Tylsistymiseen.
Se on ainoa mitä täällä ei voi hukuttaa.
Ettekö pidä kaupungistani?
Olen pettynyt siihen.
Halusin Casanovan Venezian, Guardin Venezian...
En mitään mitätöntä Itävaltalaista varuskunta-kaupunkia.
Lupasit ettemme tapaisi Itävaltalaisia täällä.
Hyvin tehty!
Mitä on meneillään?
En tiedä.
Tämä on meidän. Meillä ei ole missään...
Hetkinen.
Ystävät, me tarvitsemme apuanne.
Myymme kaiken, jopa huonekalut.
Heidät on karkoitettu ja he myyvät kaiken.
- Ja muut ovat yhtä köyhiä. - Miksi he myyvät ne täällä?
Juutalaisten ei anneta käydä kauppaa ghetton ulkopuolella.
Tarvitsemme rahaa...
- Ei, ette saa. - Vaadin.
Kiitos!
- Sanoit ettei sinulla ole mitään jäljellä. - Voitin kaiken takaisin kasinolla.
huomiseen. Kahdeksalta Florianilla.
Minun täytyy pyytää anteeksi.
Olen ollut inhottava näinä viime päivinä.
Vihastuin sairaudestasi. Luulin melkein että teit sen tahallasi.
Älä jätä minua koskaan.
Paperini!
Mikä päähänpisto kirjoittaa sängyssä! Nukunko minä kirjoituspöydälläsi?
Nuku missä sinua miellyttää...
mutta et kirjoita missään.
Tuleeko “Lorenzaccio” koskaan valmiiksi?
Voisit sanoa miksi kirjoittaa valmiiksi näytelmä jota ei tulla esittämään?
Miksi esittää näytelmä josta tulee fiasko?
Sinä et ansaitse lahjakkuuttasi.
Siinä hän on.
Voi ei, hän on tuonut ystävänsä.
Menemmekö takaisin hotelliin?
Me emme voi tehdä sitä.
Viivymme viisi minuuttia, sitten sanon että olen väsynyt.
Mikä vikana?
- Me emme ole naimisissa. - Anna minulle käsivartesi.
Jos sinä käsivartta tarvitset, olisit pysynyt aviomiehesi kanssa.
Löysitkö yhtään oopiumia?
Olen pahoillani, unohdin.
Ole kiltti...
Lähteekö hän?
Hän lähtee.
- Neljätoista. - Viittanne?
George...
tässä Romeo.
Hän pitää sinulle seuraa kun minä en ole paikalla.
Koska tahansa hän laulaa, tiedät että olet ajatuksissani.
Hän ei siis tule laulamaan usein.
Laulun laatu on tärkeintä.
Pue päällesi. Gondooli odottaa.
Minulla on töitä.
Lupasin Buloz'lle 150 sivua kuun loppuun mennessä.
Hän ei maksa ennenkuin saa ne.
Eikö hän ymmärrä että innoitus tarvitsee ravintoa?
Koskea marmoria, nähdä palatsit... Siksi me olemme tänne tulleet.
Siitä syystäkö sinä vietät kaiket yöt ilotaloissa?
Olet tullut pitkän matkan saadaksesi niin vähän vaihtelua.
Ehkä olen huono arvostelija.
Venezian huorien täytyy olla pariisilaisia maalauksellisempia.
Etkö näe että minun täytyy elää huonosti kirjoittaakseni hyvin?
Olen varma siitä.
Niinpä?
Ollaksesi sellainen joka puolustaa naisia, olet mielestäni erittäin halveksiva.
Onko tämä joku leikki?
Jos minun täytyy kilpaila, anna minulle edes rehellinen mahdollisuus.
Piirrä minut kuten heidät.
Kuinka paljon maksaisit minusta? Kolmekymmentä dukaattia?
Luulen että hän on mykkä.
Niin paljon kuin 40?
Kaksikymmentä.
Viehättävää.
Jos haluat pelata, noudata sääntöjä.
Ei ole kysymys vain raakuudesta. On myös saituutta.
Miehet nauttivat hinnan alentamisesta.
Kuinka sinä haluat minut siihen hintaan?
Hellänä? Taipuisana?
Intohimoisena?
- Raakana? - Lopeta tämä typerä leikki!
Älä yritä matkia heitä.
Heiltä se käy luonnollisesti.
Heillä on eläinten viehkeys.
Ah! Et ole enää kanssani.
Olet oikeassa.
Kun olet kerran rakastanut tiettyä ruumista ja sielua, et voi enää kääntyä takaisin..
Sinä opetit minua rakastamaan sillä tavalla.
Joten jos et voi antaa minulle sitä, en halua mitään.
Me olemme yrittäneet kaikkea.
Olemme näännyttäneet toisemme.
Rakkauden ei pitäisi vaatia sellaisia ponnistuksia.
Anna anteeksi...
En usko että rakastan sinua enää.
Monsieur de Musset, minulla on oopiuminne.
Ei liian paljon yhdellä kertaa.
Ota takki. Siellä alkaa sataa.
Onko täällä ketään?
tulkaa näkyviin!
Löysimme hänet kanaalista.
Hakekaa paarit. Vien hänet mukaani.
Paarit?
Viekää sana Tohtori Pagellolle.
Tri. Pagello, kyllä...
Madame Sand...
- Nukahdin. - Ei, levätkää nyt.
Muuta ei ole tehtävissä.
Se on minun syytäni. Annoin hänelle oopiumia.
Rauhoittukaa...
Mitä te teette?
Antakaa se minulle.
En osaa tehdä mitään.
Mutta hän voi taistella.
Levätkää nyt, olkaa niin hyvä.
Minä jään hänen luokseen.
Olkaa hyvä.
'Rakas Buloz,
Alfred on vakavasti sairas.
Hänellä on aivokuume
ja hänen lääkärinsä on voimaton.
Pelkään hänen puolestaan.
Jos hän kuolee, en välitä mitä minulle tapahtuu.
Jos hän toipuu, en tiedä kuinka maksan lääkärille.
En voi lähettää sinulle mitään nyt. Olen kykenemätön kirjoittamaan.
Hän houreilee, enkä voi poistua hänen rinnaltaan.
Hyvästi, ystäväni."
Älä juo vertani, Äiti.
Se on myrkytetty.
Sinun täytyy tulla paremmaksi, Alfred. Kuuletko minua?
Miksi te hautaatte minut?
Olen elossa.
Te panette minut arkkuun, mutta olen elossa.
Elossa!
Uriinia!
Se on uriinia! Hän jää henkiin!
Muutama päivä sitten, olisin antanut henkeni pelastaakseni hänet.
Nyt toivon ettei hänen sairautensa lopu koskaan.
Olen tulossa hulluksi.
Siinä tapauksessa, minä olen myös hullu.
En kykene kohtaamaan häntä enää.
Me pelastimme hänet, ja sillä on ainoastaan merkitystä.
Sinä ja minä olemme pelastaneet hänen henkensä.
Jättäkää minut, murhaajat! Te haluatte tappaa minut!
- Ottakaa lääkkeenne. - Te haluatte tappaa minut!
Lääkäri on täällä hoitaakseen sinua.
Ei, hän ei ole täällä hoitaakseen minua!
Hän haluaa vuodattaa vertani!
Hän haluaa vuodattaa verta minusta kuin siasta!
Siinä se, eikö niin? Jättäkää minut yksin!
Antakaa ilmaa!
Haluan ilmaa!
Päästäkää!
Älkää avatko ikkunaa!
Päästäkää!
Älkää liikkuko!
Tulkaa alas sieltä.
Minä haluan lääkärin joka puhuu ranskaa! Oikean lääkärin!
Minä olen lääkäri, ja puhun ranskaa.
Ei, te...
Te olette salaliittolainen!
Ette dottore, vaan conspiratore.
Eikö niin, George? Salaliitto vuonna 1 834!
Siinäpä se, eikö niin? Murhaajat!
Hän on hullu!
Olen elossa!
Ottakaa avain.
Tapan teidät molemmat.
Avatkaa tämä ovi! George! Avatkaa se tai hajoitan sen!
Mitä tapahtuu?
Kaikki on hyvin.
Annoin hänelle rauhoittavaa.
Pian hän rauhoittuu.
Minun täytyy puhua kanssanne.
Tapan teidät kaikki.
Tri. Pagello sanoo että Herra de Musset on toipumaisillaan.
Siitä on jo toista viikkoa, kun sanoitte lähtevänne.
Emme voi matkustaa nyt. Kai te sen näette.
Ette ole maksaneet laskuanne kymmeneen päivään.
Onko tuo mielisairaalan johtaja?
Anteeksi, minun on mentävä. Anteeksi.
Se on mielisairaalan johtaja! Hän on tullut hakemaan minut.
Ranskalaiset...
Hän on hullu.
Ei hän hourailee, mutta hän ei ole hullu.
Juokaa tämä.
Mitä olisin tehnyt ilman sinua?
George, avaa tämä ovi!
Avaa se tai hajotan sen!
Mitä meistä on tulossa?
Kun pääsen täältä ulos, minä tapan
joka ikisen vanhoista tai uusista rakastajistasi.
Älkää menkö hänen luokseen.
Sinä et tiedä kuka tämä lääkäri on.
Hän on piru! Paholaisen ruumiillistuma!
- Mikä tämä on? - Senkin saatana!
'Hyvä Pietro,
Kun saat tämän kirjeen, olen kaukana.
Ehkä et koskaan tule saamaan sitä.
Alfred on täysin toipunut, ja me palaamme kotiin.
Elämäni on sidottu häneen niin kauan kuin hän tarvitsee minua.
En koskaan unohda sinua. Minä rakastan sinua.
Hyvästi. Sääli meitä.“
Hetki vain. Tohtori!
Madame Sand on sanonut lähtevänsä, mutta minulla on ongelma.
Se koskee hänen laskuaan...
Mihin tarkoitukseen nuo ovat?
Ylösnousemukseeni.
Tässä.
Menit ulos? Oletko varma ettet ole liian heikko?
Olen vaaleanpunaisissa.
Olitko kirjoittamassa? Uutta romaania?
Ei, sitä samaa vieläkin.
Keskeytänkö sinut?
Ei, aloitin juuri.
Tietysti... Buloz!
Anna meille joka päivänä meidän päivittäinen lukumme.
En ole kirjoittanut riviäkään kahteen viikkoon.
Se ei ole sinun tapaistasi.
Olen huolehtinut sinusta yötä päivää.
Meillä ei ole yhtään rahaa jäljellä.
Olisit jättänyt minut nunnien luo. Silloin en olisi häirinnyt sinua.
En ollut ainoa jota hoidit yötä päivää.
Tai niin minä luulen.
Mitäpä jos puhuisimme rehellisesti?
Mistä? Minulla on töitä tekemättä.
Olet oikeassa.
Minun pitää myös alkaa kirjoittaa.
Mitä sinä halusit sanoa?
Kuumeeni aikana, luulen että näin tiettyjä asioita.
lääkärin ja sinun välillä.
- Olinko väärässä? - Kyllä, sinä olit.
Vanno minulle.
Minä vannon.
Jätä jo.
Jätä minut.
Katso.
Katso valehtelijan kasvoja.
Katso!
Syö se!
Syö, syö se!
Syö sanasi!
Et ole koskaan rakastanut minua!
Koskaan...
Valehtelija!
Et ole koskaan rakastanut minua!
Voi Jumala! Apua!
Apua!
Tule.
Älä koskaan jätä minua enää yksin hänen kanssaan.
- Ei sinulla ole enää mitään pelättävää. - Älä jätä minua.
Me panemme hänet lukkojen taa.
Älkää lähettäkö minua hullujenhuoneelle. Lähden takaisin Pariisiin.
Saan apua siellä.
Lähden takaisin. Olkaa niin hyvät.
Älkää lähettäkö minua hullujenhuoneelle. Minä paranen.
Mene ja sano hyvästit hänelle.
Se on pitkä matka. Oletko tarpeeksi terve?
Jos päädyn mielisairaalaan, on sen oltava Ranskassa, ja pian.
Et sinä ole hullu.
Pariisissa paranet ja unohdat.
En halua unohtaa.
En halua parantua sinusta.
Vaunu ei odota!
Mitä hän sanoi?
Et ymmärtänyt.
Pohjimmiltasi, olet onnekas.
Sinä et kadu mitään.
Minä en jätä sinulle muuta kuin huonoja muistoja.
Ei minulla ole pahoja muistoja. Ei tule koskaan olemaan.
Minä muistan vain hyvät asiat. Tunnethan minut.
Kirjoitatko?
Ei. olet oikeassa... Älä.
Hyvästi, George.
Hyvästi.
Pitäkää hänestä huolta.
Kirjoita minulle pian!
Kirjoita!
Mene!
'George, neljän päivän päästä, olemme 300 meripeninkulman päässä.
Miksi en olisi rehellinen?
Näin kaukana, ei ole enää kohtauksia tai väkivaltaa.
Jos viimeinen suudelmamme oli elämäni viimeinen,
haluan sinun tietävän että kun lähdin,
tajusin kuinka paljon ansaitsin menettää sinut.
Sinä käskit minun lähteä ja minä lähdin. Sinä käskit minun elää ja minä elän.
Mutta minä olen hukassa.
En enää tiedä kävelenkö, hengitänkö vai puhunko.
Mutta ei sen väliä jos tiedän että olet onnellinen.
Olen ollut niin surkea rakastaja."
'Olen Genevessä.
Halusin olla varma itsestäni ennenkuin kirjoitan.
Rakkauteni on edelleen yhtä vahva.
Mutta olen selkeä.
Kun Pagello otti sinut, otti hän kaiken mitä minulla oli.
Silti rakastan häntä koska hän toi minut takaisin elämään.
Eikö ole mieletöntä rakastaa kilpailijaansa?
Kirjoita minulle. “
'On satanut viikon ajan ja torit lainehtivat.
Elän melkein yksin. Pagello on kiireinen potilaittensa kanssa.
Suljen makuuhuoneeni oven ja kietoudun piipun savuun.
Joskus, purskahdan nauruun ajatellessani hullutuksia mitä teimme,
mutta sitten se saa minut itkemään.
Nyt tiedän että tulemme rakastamaan koko elämämme ajan.
Mutta ilman intohimoa tai epätoivoa."
'Olen ollut Pariisissa Huhtikuun 12.sta lähtien.
Kaksi viikkoa ennen kuin tulin tänne, kaikki tiesivät että olimme eronneet.
Planche ja Sandeau ovat vetäneet nimeni lokaan.
Haluan kirjoittaa meidän tarinamme.
Ajattelen että se voisi pelastaa minut.
Kun tapasimme, en osannut puhua.
Mutta nyt osaan, ei ole vain ketään joka kuulisi,
enkä ole sanonut vielä mitään.
Sinun kirjeesi satuttavat, mutta mieluummin kipu kuin toisten hyväntahtoisuus."
'Olen aloittanut uutta romaania. Se ei ole tarina meistä kenestäkään.
En osaa kirjoittaa itsestäni nykyisessä mielentilassani.
Mutta oman kirjasi kanssa voita tehdä mitä tahdot.
Uhraan itseni sinulle sokeasti.
Lähetän sinulle artikkelin 'Revue'en."
toivoen hyväksymistäsi.
Halusin kirjoittaa ystävyydestämme,
ja hiljentää heidät jotka sanovat että tuhosit ja hylkäsit minut."
'Sain artikkelisi. Se on totta: Sinä rakastat minua vieläkin.
Uskon niin. Tunnen niin.
Se on siis totta. Ystävyys voi elää kun rakkaus on mennyt.
Kerro Pagellolle että hän on typerä kun ei kirjoita minulle."
'Boucoiran ei ole kirjoittanut minulle kuukausiin.
Ole hyvä ja mene katsomaan poikaani ja kerro minulle kuinka hän voi."
'Maurice voi hyvin. Menemme ulos sunnuntaina.
Kävin asunnossasi.
Löysin savukkeet jotka teit ennen kuin lähdimme.
Ne olivat vadilla.
Poltin ne oudossa surumielisyydessä ja ilossa.
Pyydän sinulta vain yhtä asiaa:
saada nähdä sinut vain yhden tunnin ajan jonain päivänä.
Me emme puhu menneisyydestä, nykyisyydestä emmekä tulevaisuudesta.
Ole kiltti äläkä käytä Pagelloa tekosyynä vastustaaksesi tätä viimeistä pyyntöä.
Anna hänen kärsiä kerrankin, kuten minä. “
Katso, se on kuollut.
Minun täytyy palata Pariisiin. Poikani tarvitsee minua.
Tulen kanssasi.
Alfred...
Kyllä, Alfred.
hän on palannut ja hän toi italialaisen mukanaan.
Jumalan tähden, hae toinen nainen!
Minun pitäisi ampua aivoni hajalle.
Mitä sitten aikailet.
Mieluummin kuollut mies kuin sairas elämä.
Ah! Kuinka jumalallista...
Päivää, Madame Sand.
Antakaa kun arvaan: Se on uusi romaaninne.
Ei, matkamuisto Italiasta sinulle.
Sovinnon ele? Sanoitte että olette poissa kolme kuukautta.
Gautier ei ole täällä. Mitä meidän pitäisi tehdä?
Mene tapaamaan Dumas'ia ja muita, mutta löydä se kopio!
- Uusin numero? Kyllä.
Tarvitsen 20 sivua lisää ennenkuin painatus lähtee käyntiin tänä yönä.
Riittäisikö Venezian matkamme sen täyttämiseen?
Täksi yöksi?
Se on jo kirjoitettu. Onko 600 frangia hyvä?
- Ei minulla ole valinnan varaa. - Eikä minulla.
Minulla on paha tapa maksaa toisten laskut.
Oliko sinulla ikävä minua?
Kyllä, enkä ollut ainoa.
Sosiaaliset piirit saivat kostonsa levittämällä törkeitä juoruja sinusta.
Niinkuin millaisia?
Että sulkeuduit luostariin tai karkasit Konstantinopoliin turkkilaisen kanssa.
Olisi pitänyt.
Etruskilainen maljakko.
Keskustelun palanen osapuolillesi.
Melko uskallettua, nuo etruskit...
Kuka on italialainen?
- Hän pelasti henkeni. - Luulin että hän pelasti Alfredin.
No hyvä, jos olet löytänyt onnesi...
Sanotaan että olen löytänyt rauhan.
Oletko tavannut hänet?
Kuinka hän voi?
Tosi huonossa kunnossa.
Hän pyysi minua järjestämään
"sokkotreffit".
Saat nuo 20 sivuasi tänään.
Jätän ne matkallani kaupunkiin.
Jätätkö meidät taas?
Olen matkalla Nohant'iin. En ole tavannut lapsiani kuukausiin.
Mitä sinä teet täällä?
Saitko viimeisen kirjeeni?
Mikset vastannut?
Et voi tehdä tätä. Et voi.
Et voi tappaa rakkautta ennen kuin se on loppu. Se tulee kostautumaan.
Uskallakin sanoa ettet rakasta minua.
Uskallakin sanoa ettet ollut onnellinen.
Päästä minut.
Oletko se sinä?
Se näyttää hyvältä tuossa, eikö vaan?
Sano ettei se ole ohi.
George! Olen muuttunut!
En ole enää mustasukkainen.
Avaan oven.
En ole enää väkivaltainen.
En ole mitään.
Ilman sinua, en ole mitään.
Avaa ovi!
George!
- Odota, äiti. - Mikä hätänä?
Ole hyvä...minua pelottaa.
Mikä, Jumalan tähden?
Tanssin niin huonosti...
Tyypillistä sinua valjastaa kärry hevosten eteen!
jonkun täytyy kysyä sinulta ensin.
Eikö tuo ole Edmee-raukka?
Eikö hänelle ole suru?
Hänen tyttärensä on naimaiässä.
Mitkä ovat hänen mahdollisuutensa?
Isä menehtui koleraan: ei terveyttä.
Kaksi veljeä kirjallisuuden parissa: ei moraalia.
Ja lopuksi,
ei keskustelua, ei ruokahalua eikä myötäjäisiä.
Miksi hän on sitten täällä? Hän voi yhtä hyvin kyntää merta!
Edmee, rakkaani, ihana nähdä taas sinua!
Tunne on molemminpuolinen, rakas Caroline.
Tunnethan poikani Paulin. Ja tämä on Hermine.
Herranen aika, onpas hän kasvanut! Tunnetko ystäväni Hortensen.
Alfred ei päässyt tulemaan.
Mitä sinä tarkoitat? Hän on täällä!
Voitko kuvitella! Veljesi on täällä!
Olen pahoillani. Pudotin viuhkani.
Se on minun syyni. Anteeksi.
Ei, anna olla.
Anna olla, ole hyvä.
Lievittävätkö ne kurkkuasi?
Ei, ne lievittävät elämääni.
Haluatteko yhden? Ne ovat oopium-makeisia.
- Kiitos. - Olkaa hyvä vaan.
Tanssitko valssia täällä?
Kaikkihan tanssivat. Sehän on oikea villitys.
Hermine, jos joku kysyisi sinua, toivoisin että...
Voinko saada hakea seuraavaan tanssiin?
Katso heitä! Heillä ei ole mitään tasapainontajua.
He kaatuilevat ympäriinsä!
Typeriä tyttöjä!
- Miksi sinä kiskoit minut tänne? - Huvittaakseni sinua.
Koko perheeni huviksi? Loistavaa.
Nauti juhlasta. Katso mitä on esillä.
He ovat nuoria ja rikkaita. Jotkus jopa kauniita.
Alfred!
Alfred de Musset... Aimee d'Alton.
- Ihastuttavaa. - Me tapasimme juuri.
Mr. de Musset antoi minulle oopiumkaramellin.
No, sinä lupasit minulle tämän valssin.
- Ihanko totta? - Kyllä.
Ehkä Alfred voi ottaa paikkani.
Se olisi minulle mieluista.
Tule sitten.
Tule pian!
Hän kaatui!
Mademoiselle d'Alton...
Menettekö kanssani naimisiin?
Olemme nostaneet 1 000 frangilla. Veteraanit tulevat iloisiksi.
Kiitän sinua. Alfred laiminlöi tärkeimmän.
Hän halusi yllättää minut.
Hän on ihastuttava. Olen lyöty! Etkö sinä ole mustasukkainen?
Sinulla ei ole mahdollisuuksia. Aimee on uskollisuuden perikuva.
Unelma painajaisen jälkeen.
Tuo nainen tulee kärsimään kaiken sen vuoksi mitä on tehnyt.
Onhan hän jo kärsinytkin.
Kuinka niin?
- Enkö kertonut sinulle? - Se alkaa.
Se italialainen lääkäri...
Hän oli myymässä Etruskilaista antiikkia kustantaakseen oleilunsa Ranskassa.
Ihmiset menevät vankilaan vähemmästäkin.
Hän lähetti miehen kotiinsa. Pelkäsi skandaalia, ei epäilystäkään.
Katso, munkkeja... Haluaisitko muutaman?
Tulen pian takaisin.
Hän on hullu. Katso miten hän on pukeutunut.
Se näytää hameelta.
Hän on niin lapsellinen!
Sinulta vaaditaan kärsivällisyyttä.
Sinä ja minä suojelemme häntä paholaisiltaan.
Minulla on 25 000 puntaa vuosituloja.
Käytän sen edesauttaakseni häntä urallaan.
Minä perustan kampaamon.
Kymmenen vuoden päästä, tulee hän olemaan Akademian jäsen.
Julie, ovatko tilanhoitajat käyneet?
Madame, se on pahempaa.
En voinut estää heitä.
He ovat tulleet hulluiksi!
Eikö tämä ole parempi?
Katso kuinka kaunis se on!
Ei enempää tuota turkkilaista basaaria.
Ihan kuin olisi elänyt Delacroix'n maalauksessa.
Seuraavan esiripun jälkeen, lapset.
Ei verhoja!
Tulkaa nyt.
Katso missä kunnossa olet. Heti pesemään.
Sinä myös, Maurice. Sinun pitäisi ymmärtää paremmin.
Ei se ollut minun ajatukseni.
Nyt menette. Pese heidän kasvonsa, Julie.
Oletko vihainen minulle?
Se oli Alfredin idea.
Älä ole tuollainen juorukello. Mene ja pese kätesi nyt.
Saanko edes pitää maton?
Mikä tämä on?
Se on koralli.
Kuka antoi sen sinulle?
Täällä on arkku.
Minä haetutin tavarani tänne. Haittaako se?
“Huhtikuu 24, vuonna 1819.
Tunnen itsessäni rakkautta Jumalaan.
Laaja ja rajaton polku avautuu edessäni.
Haluan seurata sitä."
Kuinka vanha olit?
Viisitoista. Halusin tulla nunnaksi.
Sitä kirjoittaa tuollaista viidentoista ikäisenä.
“Haluan rakastaa, mutta ilman kärsimystä.
Haluan rakastaa ikuisesti ja vannoja valoja joita ei rikota.
Näetkö kuinka muutumme?
Kirjoitit minulle aivan päinvastaista Veneziasta.
Kuuntele tätä.
“Eräänä päivänä katsot taakse päin, ja kuten minä tulet sanomaan,
'Olen usein kärsinyt...
ja joskus tullut petetyksi...
mutta olen rakastanut.
Minä itse olen elänyt, ei joku ylpeydestäni ja ikävästäni syntynyt.
Se on kaunista. Mitä se on?
Schubertin jäljennös jonka Liszt antoi minulle.
Koska sinä tapasit Liszt'n?
Oikeastaan, ei, en tavannut häntä. Kirjoitin sen.
Mistä sinä puhut?
Minä kirjoitin tuon kappaleen.
En halunnut näyttää tärkeilevältä.
Niin että sinä vain valehtelit minulle, vai.
Olin vain vaatimaton.
Et sinä ole vaatimaton.
Jos valehtelet ilman mitään syytä...
kuinka voin uskoa sinua kun sanot että rakastat minua?
Ei sillä ole mitään tekemistä sen kanssa!
näitkö sinä hänet vai et?
- Kenet? - Liszt!
Franz, Ferencz, Francois, miten tahansa häntä kutsut!
Ei, en nähnyt, ja mitä se sillä olisi väliä?
Jos et näe että se on merkityksetöntä, en tiedä mitä sinulle voi sanoa.
Totuuden!
Totuuden?
Totuus on että rakastan sinua, vaikka se on hulluutta.
Minä rakastan sinua ja se tappaa minut!
Loppuvatko epäluulosi ja mustasukkaisuutesi ja syytöksesi koskaan?
Kyllä, sinä hetkenä kun kerrot minulle olitteko te kaksi rakastavaisia kun olin sairas.
Sinulla ei ole oikeutta kysyä sitä.
Sinä jätit minut kun saavuimme Veneziaan, muistatko?
Sanoit että sairaan naisen kanssa matkustaminen on pahinta mitä mies voi kärsiä.
Me erosimme ensimmäisenä päivänä. Mitä sinä nyt tahdot?
Ensisuudelmamme päivämäärän?
Se osa elämääni ei kuulu sinulle!
Et siis rakasta minua.
Rakastavat voivat kertoa toisilleen kaiken.
Olen väsynyt. Menen sänkyyn.
Käytä tuota repliikkiä kirjojesi henkilöillä.
Ei, minulla on jotain parempaa.
“Kaikki miehet ovat uskottomia...
huikentelevaisia...
valheellisia, lavertelijoita, tekopyhiä...
ylpeitä, pelkureita...
halveksittavia ja aistillisia.
Kaikki naiset ovat petollisia...
viekkaita, turhamaisia, uteliaita ja turmeltuneita.
Maailma on pohjaton likaviemäri...
jossa epämuotoiset olennot ryömivät ja kierivät mutakasassa.
Tässä maailmassa on, kuitenkin, yksi pyhä ja jalo asia:
Näiden kahden olennon liitto, niin epätäydellisiä ja pelottavia kuin ovatkin."
Missä sinä olet ollut?
Sirkuksessa.
Me näimme ottelun.
Ja elefantteja. Saanko minä vauvanorsun?
Kaksi... Laitamme ne huoneeseesi.
Oletko itkenyt?
Luin juuri loppuun Alfredin uuden näytelmän.
Minä luulin että se oli komedia.
Se on surullinen komedia, Maurice, kuten elämä.
“Järjetön Rakkaus.”
Nyt se on "Älä Leiki Rakkaudella."
Tulkaa mukaan. On ruoka-aika.
Mene vain, Maurice.
Se on tähän astisista näytelmistäsi paras.
Se tulee olemaan näyttämöllä sata vuotta. Anteeksi, sitä luetaan sata vuotta.
Käytit minun jäähyväiskirjettäni Pagellolle.
Ehkä sanoit hyvästit, mutta et jättänyt häntä.
Luoja, me myöhästymme. Julie!
Tulkaa sellaisina kuin olette.
Mitä jos jäisimme sisään?
Illallinen ensin ja sitten sänkyyn.
Tein kermahyytelöä.
Aiotko ottaa tuon?
Kyllä. Etkö pidä siitä?
Näytät hautausurakoitsijan hevoselta.
Minkä minä sitten otan?
Espanjan kamman.
Taasko! Miksi sinä pidät siitä niin kovasti?
Pidän siitä kun näytät kohtalokkaalta naiselta.
Täytyykö meidän todella mennä?
Kyllä, haluan mennä ulos. Haluan nähdä ihmisiä.
Mutta kaikkein eniten, sinä haluat että ihmiset näkevät meidät.
Niin.
Sanotaan että hän on pappi.
En tiennyt että heidän täytyi opetella pianoa.
Veljesi on keräämässä tähteitänne.
Se on ihan oikein. Minulla oli tapana käyttää hänen vanhojaan.
Sain juuri loistavan ajatuksen.
Sinun Delacroix-muotokuvasi julkiseksi.
Siitä tulisi tuijotuksen kohde.
Haluatko päätyä käärepaperiksi ranskalaisille perunoille?
Haen meille juomat.
Suostuttelen hänet.
Sinun uudelleen syttynyt intohimosi ärsyttää jokaista.
He tottuvat siihen.
Luulin että olit katkaissut kaikki suhteesi.
Emme voineet auttaa. Leikkaus ei aina onnistu.
Epäonnistuneille leikkauksille sitten.
Ja minun menetetylle vedolleni että hän palaisi toisen naisen kanssa, ei päinvastoin.
Haluaisin kuunnella musiikkia.
Et ole kaivannut minua sen jälkeen kun palasit.
Odotin Venezian laskuasi.
On jo aika että palaat työhösi, Alfred.
Planche, sinä olet katkera.
Ei, sinä et vain tunne häntä.
- Mene kotiin. - En ole saanut tippaakaan.
hän on hyvin...käytännöllinen.
Italialainen asui seuraavassa huoneessa. Tarkastettuaan yhden miehen lämmön,
meni hän lämmittämään toista.
Ole hiljaa! Sinä olet juovuksissa!
Se oli italialainen itse, joka sillä kehuskeli.
hän osaa tyydyttää enemmän kuin yhden miehen kerrallaan.
Älä ole huomaavinasikaan häntä.
Hän on turmeltunut.
Ei, vain vähän vilkas.
Yksi edestä ja toinen...
- takaapäin. - Älä ole huomaavinasi.
Hän on oikeassa, Alfred.
Musset!
En tunne tätä uutta tanssia.
Mutta en ole varma tahdonko tanssia kanssasi.
Nouse ylös, senkin hölmö.
Lasketko leikkiä. Ei makavaa miestä isketä.
Niinpä jään tänne alas. Olen pelkuri, tiedäthän.
Ilkeä, kyllä... mutta kuitenkin pelkuri.
Minä tapan sinut, Planche.
Kirjan mukaan. Todistajamme järjestävät sen.
Kuka sanoo etten tappaisi sinua?
Pyydä anteeksi...hän hyväksyy sen.
En ikinä. Niin suuri pelkuri en ole.
- näethän mitä drinkit tekevät sinulle? - Olen selvin päin.
Sinä olet tosi hienossa tuiskeessa.
Planche, tämä on hulluutta.
- Olen selvä. - Sinä olet kännissä kuin ankka!
Anna minä puhun hänelle. Tämä on mieletöntä.
Mitä tapahtuu?
Yritä puhua hänelle järkeä. En voi.
Kiellän sinua taistelemasta kunniani puolesta. Se merkitsisi että olisit velkaa jotain, etkä ole.
Pidän huolen omista veloistani.
Minä vain vapautan maailman yhdestä typeryksestä.
- Tappamalla hänet? - Miksen?
Etkö jää kaipaamaan häntä?
lopeta.
Olet oikeassa. Voidakseen tappaa kaikki entiset rakastajasi
- vaadittaisiin armeija. - Taasko aloitetaan.
Kyllä, taas aloitetaan.
Komea lääkäri ja hänen ihmeparannuksensa.
Hän on ehkä poissa, ihmeen kautta, mutta on kuitenkin edelleen kanssamme.
Tässä! Hän antoi sinulle
makua nautinnosta! Tässä!
Hänen erolahjansa?
Olet ollut inhottava tähän saakka. Nyt sinä olet raaka.
Sinä tässä olet raaka, kuten romaanisi.
Hae joku muu tähän leikkiin.
Minä lopetan tähän.
Varovasti! Siinä on liikaa liimaa.
Jätä minut rauhaan. Teen töitä.
Äiti, annatko sananjalan.
Varokaa! Nopeasti! Sulje ikkuna!
Madame, Herra de Musset...
Paul...
Häiritsenkö sinua? On aikaista.
Ei, ei yhtään.
Veljeni pyysi minua palauttamaan tämän sinulle.
Hän kuunteli neuvoasi ja sulkeutui kirjoittamaan.
Voisitteko ystävällisesti palauttaa hänen tavaransa?
Älkää unohtako...
pientä Fragonard'ia, jonka luulen hänen jättäneen sinulle.
Äiti on kovin kiintynyt siihen.
Olkaa hyvä, ottakaa se mukaanne.
Älä tee asioita vaikeammaksi. Se ei auta ketään.
Madame Sand tapaamassa Herra de Musset'ia.
Hän ei ole täällä, Madame.
Minä vakuutan teille.
Hän odottaa minua.
Älkää vaatiko, Madame.
Alfred.
Mikset vastaa kirjeisiini?
Minulla on sinulle asiaa. Avaa ovi.
Otan riskin että menetän sinut lopullisesti,
Kerron sinulle totuuden jota pyysit minulta.
Kyllä, minä valehtelin sinulle Veneziassa.
Minun olisi pitänyt kertoa olisit voinut kuunnella,
mutta sinä olit hyvin sairas ja hourailit etkä olisi voinut kestää sitä.
Kyllä, minä petin sinua, rakkaani, ja valehtelin sinulle,
ja olisin voinut kuolla sinä samaisena päivänä.
Katso.
Kirjallisuus ei tule koskaan tuottamaan mitään parempaa.
Kaikki Lamartinet ovat täällä.
Mutta hetken päästä se alkaa väsyttää...
Tapasitko häntä enää?
Tietääkö hän että olet täällä?
Et voi kantaa kaunaa ikuisesti. Pariisi on liian pieni.
Joko annat hänelle anteeksi tai unohdat hänet.
- Ihmiset unohtavat nopeasti. - Sinä et ymmärrä!
Se on loppu!
Se on loppu.
Tämä kirja on hyvästini.
Sinä viet sen minulta hänelle kun olen se on päätöksessä.
En enää koskaan tapaa häntä.
- Ei tule olemaan helppoa ystävillesi. - Minulla ei ole ystäviä.
Tattet on ainoa joka on koskaan kertonut minulle totuuden.
Kävelemmekö vielä pitemmälle? Jalkani ovat hellänä.
Kerronko sinulle yksinkertaisen totuuden?
Kaikki tämä veherys, se ei innoita sinua. Se ikävystyttää sinua.
Lopeta leikkimästä erakkoa ja palaa takaisin Pariisiin.
Kun lakkaan rakastamasta häntä, saan ylpeyteni takaisin.
Pyydä häntä tapaamaan minut yhden ainoan kerran.
Yhden ainoan kerran...
Voitko antaa hänelle tämän kirjeen henkilökohtaisesti?
Aloitammeko?
Kuinka kestät, Lacroix, kun kärsit?
Annan sille periksi.
Kun se on tehnyt tehtävänsä, se jättää minut.
Pane tämä päällesi.
Kärsimys on kuin itse aika.
Se täytyy kesyttää.
Se jättää arpia.
Mutta arvet ovat kauniita.
Kerrotaan tarinaa.
Olen valmiina.
- Niin? - Se on Beuve.
Olen pahoillani, mutta minulla on kiire.
Olet tullut tiedustelemaan?
Hän tahtoo tietää kuinka voin?
No, kerro hänelle...
Kerro hänelle että voin hyvin.
Että tulen kykenen tulemaan toimeen ilman häntä.
Se on hyvä asia.
Teidän onnenne ei olisi koskaan kestänyt.
Te ette ole saman lajin eläimiä.
Sujuuko kirja hyvin?
Olen melkein valmis.
Miksi kirjoitamme ihmisistä joita rakastimme?
Tehdäksemme heidät kuolemattomiksi? Vai tappaaksemme heidät sydämissämme?
Sinunlaisesi arvostelijan pitäisi ottaa tuo kysymys huomioon.
Luulen että juuri vastasit siihen.
Hän vaati saada tulla kanssani.
Otaksun ettet halua sanoa hyvästejä.
On viisaampaa...
Tulen aivan juuri.
Hän meni tapaamaan häntä!
Rauhoitu. He sanovat hyvästit.
He mainitsevat kirjeet!
Mitkä kirjeet?
Ne, joita hän kirjoittaa joka päivä. Me takavarikoimme ne.
Pelkäätkö häntä?
Älä huolestu. Eivät he niitä mainitse.
Kuinka voit tietää?
Luotan heidän ylpeyteensä. He ovat sen yläpuolella nyt
Sinulla ei ole enää mitään pelättävää.
Näetkö, hän sanoo vain hyvästit naiselle vaunussa.
Oikea George, Alfredille, on näillä sivuilla.
Mainitse yksikin kirjailija, joka ei valitse kuvitelmaa ennen todellisuutta.
Olet muuttunut.
Olet leikkauttanut hiuksesi... kuten Mademoiselle de la Mole.
Älä katso minua.
En ole kaunis näky.
Menen takaisin Nohant'iin.
Halusin nähdä sinut vielä ennen kuin lähden.
Tule sisään. Olet läpimärkä.
Mitä sinä katsot?
Haluatko nähdä palaako liekki yhä?
Tiedät että palaa. Niin on kunnes kuolen.
Se on vaikeinta.
Niin rakkaus kostautuu.
Hyvästi, George.
Ajakaa!
Väisty. Sinä säikytät ne.
Miksi ne käyvät kimppuuni?
Ne tietävät että olet vieras.
Sinussa on kaupungin haju.
Haluaisin nähdä sinut kymmenen tunnin matkan jälkeen!
Näethän? Varoitin sinua.
Anna kun katson.
Tässä.
Siinä.
- Olen niin iloinen nähdessäni sinut taas. - Siitä on kauan.
Ettekö te maalaiset syleile?
Voi että, sinä näytät hyvinvoivalta.
Olet syönyt elävältä kaikki kilpailijasi.
Minä laitan siihen vähän arnikkaa.
Saitko ne?
Minulla on ne täällä.
Hän sanoi että voit pitää ne, mutta hän tahtoo omansa takaisin.
Se on vain reilua.
Ehkä kerrot minulle miksi sinä tahdoit ne.
Kirjoitan oman versioni tarinastamme jonka sinä saat julkaista.
Olen odottanut tätä niin kauan.
Kirjoittamiseni meni noina päivinä pieleen.
Onko hän vieläkin yhtä komea?
Hän ei voi yhtään hyvin.
Hän yritti löytää innoitusta absintista.
Se on hänen sydämensä.
Mikä sydän?
Olet kova hänelle.
Joitain puuttuu.
Viimeiset.
Pitikö hän ne?
Miksi hän olisi niin tehnyt?
Minulla oli kova työ saada Paul myöntymään.
Se ei ollut helppoa...
noiden kahden naisen kanssa. Se käly on niin mustasukkainen.
Onko Paul naimisissa?
Aimee d'Alton'n kanssa. Etkö tiennyt?
Mitä täällä tapahtuu?
Hermine!
- Mitä täällä tapahtuu? - Onnettomuus.
Minä kävelen loppumatkan.
Olen siellä viidessä minuutissa.
- Oletkovarma? - Tapaan heidät mieluummin yksin.
Älä ole liian ankara häntä kohtaan, kerrankin.
Herra de Musset. Minua odotetaan.
Madame, se on mahdotonta.
Ei tällä kertaa.
Ette ymmärrä.
Olin täällä kun hän syntyi, Madame.
Hänelle luvattiin suurenmoista tulevaisuutta.
Me annoimme hänelle kaiken neroutensa nimissä.
Sitten hän tapasi teidät.
ja hänen innoituksensa kuivui.
Ja aikaisemmin tänään,
hän kuoli.
Teidän petturuutenne tuhosi hänet.
Tässä. Näitä te tulitte hakemaan.
Eikö hän koskaan lukenut niitä?
Hän ei koskaan saanut niitä.
'Haluan että luet tämän jonain päivänä ja ymmärrät kuinka paljon minä rakastan sinua.
Oi, kyyneleeni, allekirjoittakaa tämä sivu.
niin että hänen nimensä löytyy teidän nimenne läheltä.
Siinä, se on viimeinen.
Ja nyt on minun vuoroni kirjoittaa totuus meistä...
Eikä sinulla ole mitään sanomista siihen“.
Ei teidän tarvitse kiusaantua, Madame.
Olisi surullista jos täällä ei voitaisi puhua kuolleiden kanssa.
Hän ei koskaan saanut niitä.
Katsokaa tätä puuta, kuiva kuin luu.
Hyvä ajatus istuttaa paju tänne.
Täällä on hiekkaista, eikä vettä ole missään.
Jos hän olisi saanut ne, olisiko se muuttanut asioita?
Kyllä.
Ei.
En tiedä.
Rakkaus on olemassa. Ei se ole illuusio.
Olen varma siitä nyt.
Se täytyy vain tunnistaa.
Sen edessä täytyy olla nöyrä.
Me emme ymmärtäneet sitä. Me erosimme nuoruuden ylimielisyydessä.
Me emme tienneet sitä silloin mitä opimme ajan kanssa:
Rakastamme vain kerran koko sielullamme.
Tänään, minä tiedän sen. Se oli hän.
Hän oli se ainoa kerta.